Bangladesh+-+Utvikling

Utvikling De senere årene har i Bangladesh vært preget av politisk og sosial urolighet i forbindelse med valg og politisk virksomhet, noe som første til en sivil overgangsregjering med militær støtte i en periode på hele to år fra 2006 til 2008. Deretter har det fulgt en fredligere periode på den politiske fronten, men fredlige demokratiske valg. På den annen side har landet møtt nye utfordringer som følge av økt religiøst fokus, spesielt i henhold til Islam. De senere årene har Bangladesh stått overfor islamistisk religiøs ekstremisme, som antas å kunne skylde religiøse opposisjonsgrupper med politiske motiver. Den bangladeshiske politiske opposisjonskulturen har utviklet seg i en brutal og tidvis voldelig retning, noe som er uheldig for landets videre demokratiske utvikling. Fordeling av vannressursene i Ganges (bildet til venstre: elvedeltaet Ganges) er en annen konflikt landet har gående med nabolandet India. I 1997 inngikk Bangladesh og India en traktat for deling av vannet i elven, men i mars 1998 fikk Bangladesh kun en sjettedel av vannet de ifølge avtalen hadde krav på, og dermed var konflikten i gang igjen. Ikke minst sliter Bangladesh nå i større grad med konflikter angående minoritetsgrupper, deriblant biharmuslimene og den buddhistiske Chakma-stammen i Chittagong-høydene. Den islamistiske bevisstgjøringen fører til splittelse av det bangladeshiske folk, som tidligere har levd side om side og regnet seg som del av en felles nasjon og kultur. En annen kjent påstand og frykt er klimadebatten. FNs klimapanel anslår at om havnivået stiger med 45cm vil hele 11 % av Bangladesh’ landområde forsvinne, noe som vil tvinge over 5 millioner mennesker på flukt som klimaflyktninger. Hovedutfordringen til Bangladesh fremover vil bli å opprettholde demokratiske valg, utvikle den politiske handlingskraften til å omfatte noe mer enn bare planer og valgløfter, for å skaffe seg makt til å utkjempe personlige agendaer. Ser man stort på det tror jeg at Bangladesh har et mye bedre utgangspunkt enn mange andre MUL-land; For det første har landet et for så vidt fungerende politisk system og klarer å gjennomføre frie, fredlige demokratiske valg. Tross uroligheter og opptøyer, finnes ingen militær opposisjon eller geriljastyrke, så krig, militære maktkupp og lignende er mindre sannsynlig. En annen faktor som spiller inn er det interessante faktum at de to rivaliserende lederne som dominerer politikken er kvinner. Rent hypotetisk vil jeg påstå at dette kan være en fordel i en utviklingsprosess som denne, da det ikke finnes mange eksempler på kvinnelige hærførere, eneherskere, diktatorer eller krigførere. Kvinner kan kanskje bidra med et annet verdisyn og en annen tilnærmingsmåte som vil gagne et utviklingsland. Viktige politiske saker som landets regjeringsmakt må sette på dagsordenen er korrupsjon, fattigdomsbekjempelse og næringsliv/handel, for at en positiv videre utvikling skal være en reel mulighet.