Bangladesh+-+Kulturelle+forhold

Kulturelle forhold Bangladesh er som sagt et meget ungt land og har derfor ikke hatt så lang tid på å utvikle en nasjonal identitet. Det betyr ikke at den store befolkningen er uten kultur, men at den stadig utvikler seg i en nasjonal retning. Etter frigjøringen har den islamske identiteten blitt viktigere, noe som kan tolkes som et dystert fremtidstegn, og en stor utfordring. Sekularisering er ofte et tegn på modernisering og samfunnsmessig fremskritt i et land, så en utvikling mot det motsatte er kanskje ikke å foretrekke for en stat som trenger nettopp samfunnsmessige fremskritt mer enn noe annet. De eksemplene vi har fra Midtøsten på teokratier og religiøs påvirkning av politikk står som prakteksempler på hva Bangladesh bør styre unna.

Opprinnelig forbindes bangladeshisk kultur med språket bengali, vannsystemene i deltaområdene rundet Ganges og Brahmaputra, og levesettet i naturen som fulgte med dette. I landsbygdene er det vanlig å bygge husene oppå plattformer for å holde dem trygt unna flomvannet, og som regel i nærheten av en dam eller elv for tilgang på fisk, frukt, ris og vann. I dag lever   store deler av befolkningen i urbane strøk og store byer der levesettet er mer tilnærmet vestlig levemåte. De fleste måltider inkluderer ris, ettersom 80 % av dyrket jord brukes til produksjon av nettopp denne planten. Klassesystemet i landet er utbredt uansett om du er muslim eller hindu, religionene praktiserer temmelig like systemer; Er du født inn i en klasse/kaste kommer du aldri ut av den. De tradisjonelle klesdraktene for menn og kvinner er //lungi// og //sari//. Religion tar som nevnt over stor plass i hverdagen, ettersom tradisjoner, feiringer og ritualer er en stor del av både Islam og Hinduismen. Bangladesh har lange tradisjoner for terrakotta (bilde til høyre: Buddhistisk kloster fra det åttende århundret) og keramikk innen kunst. Tradisjonell musikk er preget av instrumenter som bambusfløyte, tretrommer, strengeinstrumenter og rytmeinstrumenter.