Laos'+politikk+og+økonomi

Laos' politikk og økonomi


I dag har Laos et etpartisystem og kommuniststyre. Det eneste lovlige partiet er Lao People’s Revolutionary Party (LPRP). Presidenten, Choummaly Sayasone, er leder for partiet. Landet blir i hovedsak styrt av en mektig ”nierbande”, eller en såkalt Politburo. Sentralkomiteen med sine 49 medlemmer for også lov til å være med og bestemme litt. Laos har også en nasjonalforsamling med 115 representanter, men hvor mye de egentlig har å si er usikkert. Det offisielle navnet på Laos er ”Laofolkets demokratiske republikk”, men det spørs om ikke demokratiet bare er i navnet. Det ville i så fall ikke være første gang vi har sett det.

Laos er et av de fattigste landene i Asia, og er i stor grad avhengig av økonomisk støtte. Nabolandet Thailand er den største utenlandske investoren i Laos, noe som gjør økonomien sårbar. Laos har praktisk talt ingen egen industri, og ca. 80 % av arbeidsstyrken jobber i landbruket. Laos eksporterer råvarer som tømmer, kaffe og gull. Dessuten eksporterer de ferdigvarer som klær og elektrisitet. Siden 1986 er økonomien i Laos blitt mindre kontrollert av myndighetene, og det private næringslivet har vokst med ca. 6 % per år fra 1988 til 2008. Dette har resultert i at andelen av befolkningen som lever under fattigdomsgrensen har blitt redusert fra 46 % i 1992 til 26 % i 2009. Laos har som mål å komme seg ut av [|FNs liste over minst utviklede land] innen 2020. Verdensbanken har erklært dette målet realistisk.

Det som taler i mot ytterligere økonomisk vekst i Laos er den dårlige infrastrukturen. Transport er vanskelig og landet trekker få turister sammenliknet med naboen Thailand, men dette er riktignok i ferd med å ta seg opp. Analfabetismen er også høy i Laos, rundt 30 % av voksne over 15 år kan ikke lese og skrive. Tilbudet for videre utdanning er dårlig. Blir man født i Laos, kan man regne med 8 år med skolegang. Dette gjelder dog i liten grad på landsbygda. Forventet levealder i Laos er 63 år for menn og 66 år for kvinner. Risikoen for å dø tidlig av sykdommer som er utryddet i Vesten er stor. Dette kan være en grunn til at utenlandske selskaper kvier seg for å starte opp i Laos. På den andre siden er Laos landskapsmessig godt egnet til utbygging av vannkraft. Verden har et enormt energibehov å mette, og hva passer vel bedre enn ren, fornybar energi utvunnet fra vann? Selv har ikke Laos ressurser til å bygge kraftverk og utnytte mulighetene skikkelig. Slikt sett minner det om Norge på 1960-tallet, da vi ikke hadde ressurser til å drive petroleumsvirksomhet på kontinentalsokkelen selv, men fikk ”drahjelp” av utenlandske selskaper. Om Laos utnytter mulighetene vil de kanskje få en ytterligere økonomisk vekst, særlig i offentlig sektor, noe som forhåpentligvis vil gjøre det lettere å utbedre for eksempel infrastrukturen i landet. Dessverre er det ikke sikkert at det er folkets beste styresmaktene i Laos tenker på, og her har de en gylden mulighet til å berike seg selv. Hvis man kan bekjempe korrupsjonen i Laos, ved for eksempel å stille betingelser for hva inntektene fra eventuell vannkraft skal brukes til, vil Laos få ytterligere økonomisk vekst. Problemet er at man helst ikke vil overstyre stater på denne måten.

Turisme er den raskest voksende næringen i Laos, noe som er heldig for landets økonomi. Med en HDI ([|Human Development Index]) på 0,619 er det rom for forbedring og turisme kan bidra positivt. Turisme bidrar til økonomien, men også til å skape oppmerksomhet rundt forholdene i Laos. Forhåpentligvis vil vestlige land engasjere seg mer i landet dersom vestlige turister ferierer der. Sannsynligvis vil landet bli mer åpent for utenlandsk påvirkning, noe som vil bidra til økonomisk vekst.