Sosiale+forhold

=Sosiale forhold=

Fattigdom og Arbeidsledighet
Namibia har en relativt høy gjennomsnittsinntekt (2006 USD i år 2000), og i følge nettsiden Globalis.no var landets BNP per innbygger på 8142 PPP-dollar i 2006. Namibia har i følge FN’s Human Development Report, en HDI på 0.686 og havner dermed inn under klassen //Medium Human Development//. Totalt blir landet rangert som nummer 128 av totalt 182 land.

Namibia sett som en helhet er altså ikke et av de fattigste landene, men verdiene er svært dårlig fordelt innad i landet og har en gini-koeffisient på 0,71. Forskjellen mellom fattig og rik er et stort nasjonalt problem, og er en av de største i verden. Spesielt er forskjellen stor mellom den hvite overklassen og den fattige, svarte landsbybefolkningen. Den fem prosent store hvite befolkningen står for om lag 70% av verdiskapningen i landet, mens den svarte befolkningen arbeider for det meste innenfor jordbruket og produserer så vidt nok til sitt eget forbruk.

I tillegg ligger arbeidsledighetsraten på hele 37% og er den høyeste noensinne målt i Namibia.

De store klasseforskjellene har vært et viktig punkt i statsbudsjettet siden frigjøringen i 1990, og er det fremdeles i dag. I de senere årene har regjeringen prøvd å få investorer til landet, noe de har klart blant annet innen tekstilproduksjonen. De har også forsøkt å gjøre noe med den høye arbeidsledigheten blant annet med den såkalte ”Black Economic Empowerment”, hvor målsettingen har vært å få en større andel svarte namibiere inn i næringslivet. Satsingen har dessverre ikke svart til forventningene, og man kan da undre seg om de kommer til å klare å utjevne de store forskjellene, da de ikke har klart det hittil, selv med en slik storsatsing.

Utdanning og analfabetisme
Utdanning har også vært under høy prioritet i landets statsbudsjett og utgjorde hele 24 prosent av det totale statsbudsjettet i 2000/2001. Dette gjorde posten til den største satsingen, noe den fortsatt viser seg å være i dag. Den store satsingen på utdanning henger tett sammen med kampen for å utjevne de store forskjellene i landet. Uheldigvis for en så stor satsing på området, er effektiviteten av reformene svært lav. I 1980 var analfabetismen på nesten 34%, så 16% i 2003 er en grei nedgang som ser ut til å forsette å synke, sakte men sikkert.

Helse
Helseutfordringene i Namibia er mange, men ble kun tildelt ti prosent av det tilsvarende statsbudsjettet i 2000/2001, og satsingen på området er fremdeles svært lav i dag og myndighetene uttrykker heller ikke noe sterkt ønske om å gjøre noen store forandringer på akkurat det. Spesielt er landet svært hardt rammet av hiv/aids epidemien, som er et av de tøffeste utfordringer landets befolkning står ovenfor i dag, og har dessuten vært det i en lengre periode. Ca hver femte namibier i aldersgrupper 15 – 49 år er rammet, og vil mest sannsynlig dø innen syv år, i følge Afrika.no. Ca 20% av befolkningen er smittet, og på University of Namibia frykter man at så mange som 50% av studentene er smittet.

Dessverre har myndighetene valgt å holde seg relativt passive til dette problemet. Det kan se ut som helsesituasjonen kommer til å forverres, fordi statens utgifter øker, noe som igjen fører til kutt i offentlige utgifter. Dette vil antakeligvis påvirke det allerede lave helsebudsjettet.